(untitled) (ג’מאעה: כתב עת בינתחומי לחקר המזרח התיכון, 2006)
ברשימה שלפניכם בוחן המחבר את מערכת היחסים המיוחדת שנרקמה בין ישראל לאיראן בתקופת השאה, ומציג ניתוח מקורי לשיח הישראלי על ׳האיום האיראני׳ לאחר מהפכת 1979. המחבר מפנה תשומת לב לדימויים ההדדיים של ישראל ואיראן בתקופת השאה, ומזהה ׳אופק מיתולוגי משותף׳ לשתי המדינות שעל בסיסו ביקשה כל אחת מהן לכונן מובלעת אירו־אמריקנית חילונית בלב האוריינט הערבי־מוסלמי. דווקא בשל דמיון זה גורשה איראן לתחומי ה׳אחרות׳ הרדיקלית בשיח הישראלי שלאחר 1979. כלומר, השיח הפרשני על איראן מבטא ניסיון לגרש את השד העדתי, הדתי והפונדמנטליסטי מן החברה בישראל, לא פחות משהוא מבטא ניסיון להתמודד עם האיום האסטרטגי שאיראן מציבה למדינה היהודית בתחומי הגרעין והטרור.