(untitled) (ג’מאעה: כתב עת בינתחומי לחקר המזרח התיכון, 2004)
מאמר הביקורת של או’האנלון סוקר את פרויקט לימודי הכפיפים - סדרת פרסומים על ההיסטוריה של דרום אסיה בתקופה הקולוניאלית, ואת ספרו של עורך הסדרה, רנג’יט גוהה. הכותבת מבקשת להעריך את הישגי הכותבים עד כה, ולנסח את האתגרים העומדים בפני העוסקים בלימודי הכפיפים, המוגדרים על ידיה פרויקט שמטרתו ’שיקום הסובייקט’. או’האנלון בוחנת בביקורתיות את הגישות ההיסטוריוגרפיות הדומיננטיות - הקולוניאלית, הלאומית והמרקסיסטית-אקונומיסטית - שהכותבים במסגרת פרויקט לימודי הכפיפים יוצאים נגדן, והיא מבקרת כמה מן החוקרים על כך שבעצם הם נכשלו במציאת תחליפים הולמים לאותן גישות. הביקורות של או’האנלון מתבססת בעיקר על תובנות שהושגו מתוך לימודי קבוצות שוליים אחרות: נשים, שחורים בארצות הברית ומעמד הפועלים בבריטניה. יתרה מזאת, או’האנלון קוראת תגר על התפיסה ההומניסטית והליברלית הקלאסית של ’הזהות האישית’. היא מבקשת לערער על המשמעות הבלתי-משתנה לכאורה של מושג הזהות, ומצביעה על הכשלים בעבודתם של חוקרים שלא השכילו ליישם תפיסות חלופיות של זהות עצמית עבור נושאי מחקרם. מן הסקירה הביקורתית של או’הנלון ניתן ללמוד על הסוגיות העיקריות שמעסיקות את הכותבים בתחום: כיצד יש לכתוב את ההיסטוריה של אנשים ’ללא קול’, שלא הותירו זיכרון בכתובים, מבלי להיגרר להבנה מהותנית של זהותם, וכיצד ניתן לשקם את התפיסה העצמית של אותן קבוצות בלא לכפות עליהן תפיסה שהיא פרי רוחנו אנו.