עיתונות בצל מהפכה: צמיחת עיתונות הנשים באיראן והמהפכה החוקתית - הנדלמן־בעבור ליאורה (ג’מאעה: כתב עת בינתחומי לחקר המזרח התיכון, 2010)
בעבור נשים באיראן בראשית המאה העשרים היה העיתון סמל לחדשנות, לקדמה ולשינוי. העיתונות המודפסת הייתה זירה ייחודית להשמעת קולן ולהפצת דעותיהן, ידיעותיהן ויצירותיהן. המדיום העיתונאי אפשר לנשים באיראן להשתתף בפעם הראשונה במשא ומתן הציבורי על מקומן בחברה ובמשפחה באופן מתועד, בלתי אמצעי ופומבי, ובכך הפך אותן מנפקדות לנוכחות בזירה הציבורית. השתתפות זו גילמה בתוכה סטייה מנורמות כמו הפרדה בין המינים והדרת נשים מרשות הרבים, ועל כן הייתה קריאת תיגר על דפוס יחסי המגדר המסורתיים שהיה מקובל באיראן אז. מימוש הזכות למשוך בעט ולהתאגד באמצעות המילה הכתובה היה כרוך במאבק שהנהיגו בתחילה נשים ספורות שנתקלו במכשולים לרוב. ההתחקות אחר התפתחותה של עיתונות הנשים המקומית חושפת שלושה שלבים עיקריים: (א) צמיחתה של עיתונות עצמאית והעלאת שאלת הנשים לדיון ציבורי; (ב) התגבשות העיתונות הכללית והתפתחותה למרחב ציבורי חדש לנשים; (ג) פרסום עיתוני הנשים הראשונים. מחקר זה מצטרף למחקרים נוספים החושפים את ההיסטוריה הענפה של פעילותן החברתית והפוליטית של נשים באיראן, ובכך הוא מאזן, ולו במידה מסוימת, את הייצוג השכיח של הנשים האיראניות כסובייקטים סבילים, כנשים הנחבאות מאחורי רעלות כהות וכבדות ומדוכאות בשם תרבות פטריארכלית ומיזוגיניות דתית.